Maga Kossuth Lajos egyszerű ügyvédből lett Magyarország kormányzója, kormányzóból száműzött; száműzöttből kitagadott hontalan. Meghalt 1894-ben, március 20-án, született 1802-ben, szeptember 19-én Monokon – írja drámai tömörséggel édesapjáról Kossuth Ferenc az egyik válogatott beszédeit tartalmazó kötet előszavában. A monokiak, amikor Kossuth születéséről beszélnek, nem az évszámot említik, hanem úgy fogalmaznak, hogy „amikor Kossuth Lajos született, csillag gyulladt Monok felett”.
A kisnemesi származású udvardi Kossuth család Turóc vármegyéből került Zemplénbe. IV. Béla 1263-ban kiállított adománylevelében adott birtokot Math fia Coswtnak. Ez volt Udvard, később Kossuthfalva. „A Kossuth leszármazottak a XVIII. században Zemplén, Ung, Gömör és Pest megyében vállaltak különböző köztisztségeket. Kossuth László, Kossuth Lajos apja ügyvédi oklevéllel kezében hagyta el Turócot. Házasságkötése után uradalmi ügyész lett Monokon, Andrássy gróf szolgálatában. Felesége tyrlingi Weber Karolina, a Caraffa által kivégzett Weber András ivadéka, az olaszliszkai postamester leánya. A Kossuth házaspár második (az első csecsemőként halt meg) gyermekeként 1802. szeptember 19-én született meg Lajos, a hagyomány szerint a ház északi udvari szobájában” – írja füzetében a monoki emlékházat bemutató Tamás Edit.
A hajdani Nagy Kútparton álló földszintes emlékházat 1780–82-ben építtette Andrássy István gróf. A copf stílusú, uradalmi tisztilakként használt épület régi udvarházak mintájára készült. A magasföldszintes, kontyolt nyeregtetős épületet a XIX. században udvari szárnyépületekkel U alakúra bővítették. A ház ma látható formáját az 1994-ben befejeződött felújítási munkálatok során nyerte el. A ház főépületének homlokzati tengelyében helyezték el Kossuth emléktábláját 1911. május 27-én. Szemben, a kastélykertben áll Kisfaludi Strobl Zsigmond alkotása, Kossuth Lajos teljes alakos bronzszobra.
Számomra igazi ajándék volt, hogy Monok egyik utcáján, egy kis parasztház homlokzatán lefényképezhettem ezt az 1882-ből való Kossuth-címert. Vajon hányszor meszelték le azóta; hányszor és hányan álltak meg előtte 120 év alatt? S koronként – a történelem különös fordulataira figyelve – vajon ki mire gondolt, kinek mit mondott? Nekem most egyértelmű a mondandója. Persze ehhez eszembe kellett hogy jusson Samuel Beckett egyik, számomra oly kedves hangjátéka. Annak címe alapján, annak hatására, de sok minden egyéb hatásra is azt mondom, hogy e túl zajos napokban ezt a képet egy olyan kötet borítólapjára tenném, amelynek ez lenne a címe: Kossuth Lajos összegyűjtött hallgatásai.
Móser Zoltán, mno.hu